
<div style="text-align: center;"><a href="http://www.eagent.hu/penomit/downloads/termekujsag.pdf" target=_blank><img width="477" vspace="0" hspace="0" height="166" border="0" src="http://217.113.62.82/COMMON_IMAGES/SITE_IMAGES/141/katalogus_helyett.jpg" /></a><br />
</div>
<br />
<div style="text-align: center;"><a href="downloads/arlista_szeszesitalok.pdf" target=_blank><img width="477" vspace="0" hspace="0" height="166" border="0" src="http://217.113.62.82/COMMON_IMAGES/SITE_IMAGES/141/letoltheto_arlistakep.jpg" /><br /></a></div><br />
<center>
<center>
<div style="text-align: left;"><span style="font-weight: bold; text-decoration: underline;">Whisky</span><br />
</div>

<br />
</center>

<div style="text-align: justify;">Az érlelt gabonapálinka elnevezése. A
whisky neve a gael &quot;usquebaugh&quot; szóból származik, melynek jelentése az
&quot;élet vize&quot;. A helyesírás megkülönbözteti az írásmódjukat:
Nagy-Britanniában és Kanadában whisky, míg az Egyesült Államokban és
Írországban whiskey. Aranysárga színû és legalább 40% alkoholt
tartalmaz. A whisky nem érik az üvegben, csak a hordóban, úgyhogy a
whisky kora azonos a hordóban &#8211; a lepárlás és a palackozás között &#8211;
eltöltött idõvel. Egy régen palackozott whisky értéke ritkasága miatt
magas lehet, de minõsége, kora nem nagyobb, mint a nemrég palackozott,
ugyanannyi ideig hordóban érlelt whiskyé. Minimális érlelése 2-3 év.<br /><br /><span style="font-weight: bold;">skót whisky</span><br />A
whiskyk legmarkánsabb fajtája a skót whisky, mely erõs, füstös
mellékízét az árpa szárításánál használt tõzegtõl kapja. A skótok
eredetileg malátázott árpából fõzték az italukat (malt whisky), s azt
csak e században kezdték lágyítani grain whisky hozzáadásával. A graint
fõleg kukoricából készítik, nincs füstölés, malátázás, így az íze és
illata is sokkal jellegtelenebb. A két fajta keverésével nyert ital a
lágy, de még mindig karakteres blended (kevert) whisky, amit ma
Scotch-ként ismerünk. <br /><br /><span style="font-weight: bold;">ír whiskey</span><br style="font-weight: bold;" />Az
ír whiskeyt árpából, búzából, rozsból vagy zabból készítik. A legtöbb
ír whiskey-t háromszor párolják le. Mivel az alapanyagokat nem
füstölik, lágy ital, s sajátos ízét inkább a hordós érlelés során nyeri
el. <br /><br /><span style="font-weight: bold;">kanadai whisky</span><br style="font-weight: bold;" />A
kanadai whisky kukorica, búza és rozs keverékébõl készül. Könnyed íze
miatt szívesen használják koktélok alkotóelemeként.A koktélreceptekben
gyakran Rye whiskyösszetevõre hivatkoznak, azok azonban alig kaphatók
kereskedelmi forgalomban, így bátran helyettesíthetjük kanadai
whiskyvel, hisz íze nagyon hasonló. <br /><br /><span style="font-weight: bold;">USA whiskey </span><br style="font-weight: bold;" /></div><ul style="text-align: justify;"><li><span style="font-weight: bold;">Bourbon</span>:
USA-ban az 1936 óta érvényben lévõ Szövetségi Szeszesital Törvény
pontosan körülírja, hogy legalább 51% kukoricát tartalmazó, legalább
két évig, elszenesített tölgyfahordókban érlelt, ráadásul Kentucky
állam bizonyos részein párolt whiskeyt lehet bourbonnek nevezni. </li><li><span style="font-weight: bold;">Tennesse</span>: csak Tenessee államban készítik, jellegzetességét az adja, hogy faszénen szûrik át. </li><li><span style="font-weight: bold;">Rye</span>: jellemzõen rozsból fõzik (min. 51%), és íze fûszeresebb mint a Bourboné. </li><li><span style="font-weight: bold;">Blended</span>:
különbözõ féle, fajta whiskeyk és semleges szesz keveréke, melyben akár
70-80 alkotóelem is lehet. Könnyû, nem túl jellegzetes whisky. </li></ul><div style="text-align: justify;"><span style="font-weight: bold;">Egyéb whiskyk </span><br />A
franciaországi Bretagne-ban két lepárló készít skót stílusú whiskyt. A
Manx Spirit egy amerikai virginiai típusú whisky, aminek a máshol
készült alapanyagát Man szigeten újra lepárolják, hogy így helyi
jelleget nyerjen<br /><br />A hagyományosan brandy-termelõ Kaukázus
környékén nemrég két lepárló jelentette be terveit, hogy az orosz
piacot whiskyvel lássák el. <br /><br /></div><div style="text-align: left;"><div style="text-align: left;">&nbsp;</div><center><div style="text-align: left;"><span style="font-weight: bold; text-decoration: underline;">Rum</span><br /></div>
<br />
</center>
Rum feltalálása valószínûleg nem sokkal a nyugat-indiai
cukornádültetvények megalapítása utánra datálható, a 16. sz. elejére.
Kolumbusz Kristóf utazásaiig a cukor luxuscikk volt, és nagyon keresett
termék Dél-Európában, eredetileg Indiából szállították Velencébe a
perzsák, majd az arabok. Mikor a spanyol felfedezõk partra szálltak
Hispániában és a szomszédos Karib-szigeteken, a területeket ígéretes
környezetnek tartották cukornád termesztésére, és ezzel megtörték az
arabok egyeduralmát a piacon. <br /><br />Mivel
az élesztõnek cukorra van szüksége ahhoz, hogy alkoholt termeljen így a
cukornád mindig is nyilvánvaló forrása volt egyfajta desztillációnak.
Mikor elõször préselik, a nád leve sûrû, zöldes színû és tele van
szennyezõ anyagokkal. Megfõzve végül szacharózzá kristályosodik, és
marad egy ragacsos, barna melléktermék, a molassz, melyet magas
hõmérsékleten erjesztenek készre. A rumot az erjesztett molassz
desztillációjából vonják ki. A rumkészítés fontos alapanyaga a melasz,
amely nem más, mint a cukorgyártás mellékterméke. A melaszt erjesztik,
majd desztillálják. Ekkor a rum tiszta, színtelen és íze nyers. <br /><br />Ezért
ezután hordókban tárolják, amitõl a színét is kapja. A valódi rum
(Karib-tenger vidékérõl származó) íz hatása eltér a nálunk
közismertebb, aromából elõállított rumtól. A mai napig is leghíresebb
rumkészítõk: Jamaica, Kuba, Puerto Rico, Barbados, Martinique stb. Az
eredeti rum alkoholtartalma 38-54v/v% és cukor hozzáadása nélkül
készül. Puerto Ricoban a rum, olyan féltett kincs, hogy a helyi egyetem
(állami támogatással) még kutatási programot is indított azért, hogy a
nedû mindig azonos minõségû legyen, mikor piacra kerül. A rum az egyik
legjobb koktélalap, fõként a fehér rum, mert az íze finomabb és nem
nyomja el a többi összetevõ ízét. A rum koktél alapnak is jó, fõként a
fehér, mivel az nem olyan markáns, hogy a többi ital ízét elnyomja. Ha
nagyon értékes rumot iszunk, konyakos pohárból is kortyolgat-hatjuk, de
általában pálinkás pohárban, hûtés nélkül isszuk.<br /><br /><span style="font-weight: bold;">Fajtái: </span><br style="font-weight: bold;" /><ul><li><span style="font-weight: bold;">Fehér rum (silver, blanca, w</span>hite)
- 2-5 évig érlelik. Száraz, könnyu ital, s e tulajdonsága miatt a
koktélok egyik legfontosabb alkotója. Grogokba, forró italokba
ugyanakkor nem használják, mert finom aromái igencsak illékonyak. Néhol
készítenek gyümölccsel ízesített rumokat is, ezek alapanyagát szintén a
fehér fajta adja </li><li><span style="font-weight: bold;">Arany rum (gold, oro)</span> - 5-8 évig érlelik. Sötétebb fahordókban érlelik, olykor még külön színezik is. Intenzívebb ízû </li><li><span style="font-weight: bold;">Fekete (sötét) rum (dark, anejo)</span>
- 10 évnél tovább érlelik. A legtestesebb és legaromásabb rumfajta.
Például Haitin ezt a fajtát nem is melaszból, hanem magából a
cukorszirupból erjesztik. </li><li><span style="font-weight: bold;">Fûszeres rum </span>- A Gold és a Dark rumból készített fajta. </li></ul>
<center>
<div style="text-align: left;"><span style="text-decoration: underline; font-weight: bold;">Gin</span><br />
</div>

<br />
</center>

<div style="text-align: justify;">A leydeni (Hollandia) egyetem
orvosprofesszora, dr. Sylvius 1650 körül készített alkoholos italt rozs
alapanyagból, borókabogyó hozzáadásával. Ennek az Essence de Geniever
nevet adták. A túlzott gin rajongást, illetve -fogyasztást (és az abból
fakadó bûnözést) 1736-ban törvényekkel próbálták szabályozni, ami
jelentõsen megdrágította az italt, mesélte a szeszfõzõmester. Ennek
eredménye az lett, hogy Londonban zavargások törtek ki. <br /><br />&quot;A
törvényeket visszavonták, és a gin készítése és fogyasztása ismét
annyira fellendült, hogy 1750-re már 41,5 millió liter fogyott a
városban egy év alatt&quot; - mesélte a valóban lenyûgözõ számokat a gin
szakértõ. A megoldást végül az jelentette, hogy 1751-ben meghozták a
gintörvényt, így csak a kormány engedélyével lehetett gint készíteni,
árulni. Ez egyszerûsödött Geneiver-re, majd ugyanez a szó rövidült az
angolban ginné. Angliából származó boróka jellegû gabonapálinka, amely
az egyik leggyakrabban használt koktélalapanyag, de kedvelt aperitifnek
önmagában vagy tonikkal is. Desztillálással készítik gabonából (fõként
rozs és árpa), aromáját borókabogyó és egyéb drogok párlatával
egészítik ki. A gin alkoholtartalmát 38-45v/v%-ra állítják be, majd
legtöbbször érlelés nélkül palackozzák, ezzel is növelve a
szárazságot. 
</div><br />
<center>
<div style="text-align: left;"><span style="text-decoration: underline; font-weight: bold;">Tequila</span><br />
</div>

<br />
</center>A Tequila õsét már a Kr.e. III. évszázadban ismerték és
fogyasztották az aztékok. De igazi párlat csak akkor lett belõle, mikor
a Cortesi hadjáratokat követõen az európaiak rájöttek, hogy az indiánok
körében elõszeretettel fogyasztott mézédes &quot;pulque&quot; tökéletesen
alkalmas a lepárlásra. Készítését azóta is szigorúan ellenõrzik, így
csakis Mexikó egyes területein gyártható, Tequila néven. A tequila név
éppoly védett, mint a Cognac, a Champagne, a Calvados. Névadója egy
kicsi város a Mexikói fennsíkon, Tequila. A szigorú mexikói törvények
szerint a tequila gyártásához használt növények csakis Jalisco állam
egyes pontosan körülhatárolt területeir&#245;l származhatnak.<br /><br />A
kék agavet megfõzik, majd erjesztik, végül kétszer lepárolják az így
készült nyers, színtelen párlat némi vízzel való hígítás után,
blanco/silver Tequila néven kerül forgalomba. További érlelés és
ízesítés után a már aranyszínû párlat reposado Tequila néven kerül a
bárok polcaira. A Gold annyiban tér el a Silvertõl hogy karamellát
tartalmaz. <br /><br />A közhiedelmekkel ellentétben a Tequila nem
&quot;kaktuszpálinka&quot;. Egyrészt pálinka néven csakis hazánkban lehet
forgalomba hozni bármit, lévén a szó hungaricumként van feljegyezve,
külföldön, maximum gyümölcspárlat nevet használhatnak. A másik, hogy
ugyan a kék agave hasonlít a kaktuszhoz - tüskések a levelei - de
mégsem közéjük tartozik, lévén liliomféle. A növény hosszas fejlõdés
után, csak nyolc, tíz, esetenként tizenkét éves korában válik
alkalmassá a szeszipari feldolgozásra, így a Tequila alapanyag ellátása
idõnként akadozik.<br /><br /><span style="font-weight: bold;">Kor szerinti típusok:</span><br style="font-weight: bold;" /><br /><ul><li><span style="font-weight: bold;">Tequila Blanco, Plata (White, Silver Tequila) </span>- tiszta, vízszínû érlelés nélküli vagy acéltartályban 60 napos tárolás utáni palackozás (Mixto vagy 100%-os Prémium)</li><li><span style="font-weight: bold;">Joven Abocado (Gold Tequila)</span>
- a fehér tequilához hasonló, de általában színezik és ízesítik, így
ugyanazt a látványt érhetjük el mint az érlelt tequilánál, csak érlelés
nélkül (fõleg Mixto, ritkán 100% Blue Agavé)</li><li><span style="font-weight: bold;">Tequila Reposado (Érlelt Tequila) </span>-
2 hónap és 1 év közötti idõ tartamig érlelik palackozás elõtt. Az
aranyszínt a fahordós érlelést&#245;l kapja. Tilos bármilyen íz vagy
színezõanyaggal keverni.</li><li><span style="font-weight: bold;">Tequila Anejo (Sötét Tequila) </span>- 2-5 évig érlelik fahordóban palackozás elõtt.</li></ul><br />
<span style="font-weight: bold; text-decoration: underline;">Vodka</span><br /></div>
<br />
</center>

<div style="text-align: justify;">Tiszta, színtelen, lágy, semleges ízû, rozsból, árpából, búzából vagy burgonyából elõállított párlat, amit rendszerint érlelés-pihentetés nélkül visznek a piacra. Elsõsorban Lengyelországban, Oroszországban és Finnországban készítik    Egy orosz mondás szerint éhezni hetekig képes az ember, víz nélkül három napot  bír ki, a vizecske - azaz vodka - nélkül pedig legfeljebb néhány órát. <br /><br />Hogy az ezerszázas években végül is Oroszországban, vagy Lengyelországban pároltak-e elõször vodkát, máig vitatott kérdés lengyelek és oroszok között. Talán azért, mert a XVII. században, Nagy Péter idejében modernizálták a gyártását, a közvélemény orosz italnak tartja.. Alkoholtartalma 40-75 %. A tiszta vodka akkor a legjobb, ha jéghidegen kínálják. <br />Egyes válfajait utóbb ízesítik (például citrommal, borssal, bivalyfûvel, paprikával, cukorral, stb.),ezek alkoholtartalmát jelentõsen leszállítják, így már nem vodkának, hanem a címke szerinti vodka elnevezésükkel szemben inkább aromás likõrnek minõsíthetõk. Ezeket csak elvétve használják koktélokhoz.<br /><br />Miközben a többi szeszesitalgyártó hétpecsétes titokként kezeli, hogy mibõl és hogyan készül az itala, addig a vodkagyártók éppen ilyen hevesen védik az ízek kivonásának, eltüntetésének titkát. Azaz a vodka alapgondolatában különbözik a többi italtól. A gyártási folyamat leglényegesebb pontja és feladata ugyanis, hogy minden íz- és illatanyagot sikeresen kivonjanak belõle. <br />Ezért nincs is különösebb jelentõsége, hogy burgonya vagy valamilyen gabona az alapanyaga, annál fontosabb viszont a tisztítási folyamat, illetve a hozzáadott víz minõsége.<br /><br />A natúr vodka klasszikus kísérõje a legfinomabb orosz kaviárnak, de csakis jéghidegen. Aperitifként fogyasztva az üveget, a poharat lehûtve kell szervírozni, hogy a pohár az oldalán párás legyen &#8211; csak így az igazi. Az oroszok egy hajtásra megisszák, a skandinávok pedig kortyonként élvezik, minden korty elõtt egy falat heringfilét, füstölt lazacot vagy más apró finomságokat kapnak be. Kínálják hagyományosan snapszos pohárban, pálinkáspohárban, de a nagyobb, keskeny tumbler poharak is használatosak.<br /><br />Világkarrierjében fontos szerepet játszott, hogy ez az egyetlen alkoholos ital, amelynek fogyasztása nem okoz fejfájást, másnaposságot és nem érzõdik a leheleten.<br /><br />
<center>
<div style="text-align: left;"><span style="text-decoration: underline; font-weight: bold;">Pálinka</span><br />
</div>

<br />
</center>

<div style="text-align: justify;">XVI. századig az égetett szesz
gyógyszernek számított. A gyógyszer szerepet igazolja az európai
terminológiában az aqua vitae (élet vize) és az aqua vini megnevezések,
s ennek változatai a különbözõ nyelvterületeken. Az égettbor készítése
arab eredetû, görög, olasz közvetítéssel terjedt el, de Magyarországon
számolni kellett a keleti, szibériai hatásokkal is.<br /><br />A
pálinkafélék hazai elterjedése a XIV. századi királyi udvarhoz kötõdik.
Károly Róbert felesége, Erzsébet királyné köszvényét gyógyították aqua
vitae -vel, azaz aqua vitae reginae Hungarie &#8217;magyar királyné
életvize&#8217;. A tény olasz kapcsolatra utal. Mátyás korában a borszesztõl
megkülönböztetve crematum, crematura nevekkel nevezték meg a gabonából
készült párlatokat. <br /><br />A XVII. századtól használják a szlovákból átvett pálinka szót a gabonaalapú párlatok kifejezésére.<br />A
XV. században mûködõ sernevelõházak és a pálinkafõzdék együtt mûködtek.
Comenius Sárospatakon írt &#8222;Orbis sensualium pictus&#8221; címû munkájában a
serház didaktikai ábrázolásával már bemutatja a pálinkafõzés eszközeit
is. Maga a fõzés földesúri elõjog volt, a paraszti fõzést ezért
korlátozták. Tilalmak is megfogalmazódtak a pálinkafõzéssel
kapcsolatban. Tiltották a kenyérgabona felhasználását a fõzés céljaira,
féltették az erdõket a fafelhasználás nagysága miatt, istentiszteletek
idején is tilos volt a fõzés. Pesten 1815-ben kiköltöztették a serfõzõt
a hóstát ba, a külvárosba a kellemetlen szaga miatt. Az egyház
felügyelete alatt is folyt a fõzés.<br /><br />Az 1799-tõl kialakult
kisüzemek, szesz-, pálinka- és likõrgyárak termelése elvezetett a
pálinkafõzés központi szabályozásához. 1836-ban a földesúri elõjog
gyakorlatát törvényerõre emelték, majd bevezették a pálinkaadót.
1850-tõl a szesz állami monopólium lett. 1851-ben, az akkori
Magyarország területén 105129 fõzdét írtak össze. Az állam az 1920-as
években jelentõsen korlátozta a szesz elõállítását. 1920-ban 260,
1982-ben 815 pálinkafõzde mûködött Magyarországon. <br />Pálinkát csak
Magyarországon termett gyümölcsbõl, törkölypálinkát pedig csak itt
termett szõlõ törkölyébõl lehet elõállítani. Egyik fajta pálinka
készítésénél sem lehet semmiféle cukrot felhasználni. <br /><br />Kisüsti
az a pálinka, amelyet ezer literesnél kisebb, rézfelületet is
tartalmazó lepárlókészülékkel, kétszeri szakaszos lepárlással
készítenek. Az érlelt pálinkát vagy 3 hónapig érlelik ezer literesnél
kisebb, vagy pedig 6 hónapig ezer literesnél nagyobb fahordóban. Az
ópálinkát pedig vagy 1 évig kell érlelni ezer literesnél kisebb, vagy
pedig 2 évig ezer literesnél nagyobb fahordóban. Az ágyaspálinkát
legalább 3 hónapig együtt kell érlelni a gyümölccsel.<br /><br /></div>

<center>
<div style="text-align: left;"><span style="text-decoration: underline; font-weight: bold;">Brandy, konyak</span><br />
</div>

<br />
</center>


<div style="text-align: justify;">Nem tudhatták a franciaországi
Charente menti szõlõsgazdák, hogy amikor 1636-ban adómérséklésért
fordultak XIII. Lajos királyhoz, ezzel a lépéssel elindulnak a világhír
felé vezetõ úton...<br /><br />Könnyû és magas savtartalmú boraik nehezen
tûrték a tengeri szállítást, gondjuk volt a hazai értékesítéssel is,
bíztak az udvar megértésében. Csalódtak. Richelieu tanácsára a király
elutasította kérelmüket. A bölcs és tapasztalt bíboros ezúttal is
racionálisan döntött. Hogyan is tudta volna, hogy ezzel a döntéssel
bekerül az alkoholtörténetbeû Amint a szõlõsgazdák, megkapták az
elutasító választ, nem sokat teketóriáztak, nekiláttak az új
értékesítési formának, boraikat lepárolták. <br /><br />XVI. században egy
holland hajóskapitány hosszabb hajóúton próbálkozott meg a bor
sûrítésével azt tervezve, hogy amikor majd partot érnek, vízzel
hígítja. A sûrített ital azonban annyira megnyerte a matrózok
tetszését, hogy amikor kikötöttek, már nem volt mit hígítani. Más
források szerint egy leleményes &#8211; ugyancsak holland &#8211; patikus hasonló
módszerrel eredményesebbnek bizonyult. Olyan koncentrátumot állított
elõ, amelynek eredménye a gazdaságosabb szállítás, majd vízzel való
hígítás után az eredeti állapot visszaadása volt, hogy újra borként
lehessen fogyasztani. Annyi biztos, hogy a borpárlat ma nemzetközileg
elterjedt nevének eredete holland volt: brandewijn (égetett bor), ennek
német változata a Branntwein, az angol pedig a brandy.<br /><br />A
Charente mentén párolt eau-de-vie (az élet vize), ahogy erre a Charente
és Charente Maritime megyében só és bor beszerzése céljából akkoriban
gyakran megforduló angol és skandináv kereskedõk felfigyeltek, más
volt, mint az addig ismertek. Ahogy megkóstolták az &#8222;égetett italt&#8221;,
hajlandónak mutatkoztak megvásárolni, s exportjának kedvezett a két
megyében kelet&#8211;nyugat irányban áramló Charente folyó, annak folyami
kikötõje, Rochefort, valamint La Rochelle tengeri kikötõ közelsége.<br /><br />Miben
rejlik a charente-i brandy titkaû Mindenekelõtt a megfelelõ
alapanyagban. Az ott termõ Ugni blanc, Folle blanche, Colombard
szõlõfajták egyszerû, tiszta ízû, nagy savtartalmú, vékony bora
különösen alkalmas párolásra. A már letisztult, kétszer fejtett borokat
március és július között desztillálják, nem, vagy csak a
legszükségesebb mértékig kénezik. A franciák ma is kitartanak a kisüsti
kétszeres párolás mellett. A második után a borpárlatot az egykori
francia tartomány nevét viselõ limousini fehér tölgybõl készült, 250
vagy 350 literes hordóban több éven át érlelik, végül literenként 5
gramm cukrot adnak hozzá.<br />A cognac mint márkanév védetté vált, a
máshol készített borpárlatokat eltérõ megnevezésekkel hozták
forgalomba, pl. az armagnac. <br /><br /></div>

<center>
<div style="text-align: left;"><span style="text-decoration: underline; font-weight: bold;">Vermouth</span><br />
</div>

<br />
</center>

<div style="text-align: justify;">A röviditalokénál alacsonyabb
alkoholtartalmú, alkohollal, fûszerekkel és cukorral dúsított bor alapú
ital, mely fõleg a mediterrán vidékeken kedvelt. Gyümölcsös, vagy
fûszeres ízesítésû édeskés frissítõ ital.  Alkoholtartalma 16-18%. A
gyógynövények és fûszerek borhoz keverése az antik idõkre vezethetõ
vissza. Állítólag Hippokratészhez, az ókori görög világ legnagyobb
orvosához fûzõdik a vermut elõdjének tekinthetõ, aromatizált borok
elõállítása.<br /><br />&#213; ugyanis fehér üröm és boszorkányfû virágát
keverte az édes görög borba, ami által emésztést segítõ és nyugtató
hatású italt nyert. Innen ered a &quot;hippokratészi bor&quot; avagy vinum
absinthinum (ürmös bor) elnevezés, amelyet mind a mai napig használnak.
Akár igaz a legenda, akár nem, a növényi anyagok borhoz keverésének két
jó oka volt. Elõször is, a görögök gyenge minõségû bort állítottak elõ,
s a gyártástechnológia gyengeségei miatt ezek állaga az idõvel tovább
romlott, ezért az aroma dús növények hozzáadásával remélték javítani a
bor ízét.<br /><br />A másik ok már közelebb áll Hippokratészhez, ugyanis
az akkori gyógyítók a bort oldószerként is használták. Az általa
kioldott növényi hatóanyagokat az alkoholtartalom konzerválta,
ugyanakkor a gyógynövények antibakteriális hatásukkal megóvták a bort
az állagromlástól.<br /><br />A rómaiak révén az &quot;abszint borok&quot;
elterjedtek az egész Appennin-félszigeten, ahol tovább finomították
elõállításukat több új fûszer és növény hozzáadása révén.<br /><br />Régi magyar neve az &quot;ürmösbor&quot; volt. Angol és francia írásmódban &quot;vermouth&quot;-ként írják helyesen.<br /><br /><span style="font-weight: bold;">Fajtái:</span><br style="font-weight: bold;" /></div><ul style="text-align: justify;"><li><span style="font-weight: bold;">Száraz (dry, extra dry) </span>- egészen világos színû, olykor víztiszta.</li><li><span style="font-weight: bold;">Fehér (bianco, blanc, medium dry) </span>- félszáraz vagy édes, s a színe sárgás.</li><li><span style="font-weight: bold;">Vörös (rosso, rouge, sweet) -</span> édes.</li><li><span style="font-weight: bold;">Rosé</span> - rózsaszínes, s az íze édes-kesernyés.</li></ul><div style="text-align: justify;">
<center>
<div style="text-align: left;"><span style="text-decoration: underline; font-weight: bold;">Likõrök</span><br />
</div>

<br />
</center>

<div style="text-align: justify;">A likõrök cukrot tartalmazó,
természetes vagy mesterséges adalékanyagokkal ízesített szeszesitalok.
A likõrök alkoholtartalma alacsonyabb a pálinkáknál. A különleges
likõröket természetes eredetû ízesítõanyagok hozzáadásával készítik. Az
adalékok, íz jellegük alapján megkülönböztetünk keserû-, növény-,
fûszer-, gyümölcs-, emulziós-, krém-, whiskey- és egyéb ízesítésû
likõröket. A likõrök alkohol és cukortartalma likõr fajtánként is igen
eltérõ. <br /><br />A likõr nemessége készítésének precizitásától valamint
a vegyítéshez használt alapanyagok tisztaságától függ. Ez alapján
különböztetjük meg a finom vagy nemes, különleges minõségû és a
közönséges vagy kommersz likõröket. A közönséges likõrök nagyrészt
mesterséges ízesítõanyagokkal, kisebb alkohol- (25tf%) és
cukortartalommal (30%) készülnek. A különleges likõröket viszont
természetes eredetû ízesítõanyagok hozzáadásával készítik, érlelési
idejük hosszabb.<br /><br />A keserû likõrök nagyobb alkohol- és kisebb
cukortartalommal készülnek, jellemzõjük - nevük is ebbõl adódik - a
keserû íz. Ebbe a csoportba tartozik például a Zwack likõrgyár által
1883-ban védjegyzett Unicum, vagy a XX. század eleje óta a Braun
Testvérek Likõrgyár által készített Hubertus. <br /><br />A
gyümölcslikõrök közepes alkohol- és cukortartalmúak. Ilyen például a
népszerû Cherry Brandy, amely szomolyai fekete cseresznye, cigánymeggy
és sajmeggy préselt, alkohollal tartósított levébõl készül, s
ízesítésként keserûmandulát, vaníliát, fahéjat és szegfûszeget
tartalmaz. A Baracklikõr, az egyik legkedveltebb gyümölcslikõr
kajszibarack aszalvány kivonatával, párlatával és eredeti barackpálinka
hozzáadásával készül. <br /><br />Az emulziós likõrök kis alkohol- és
nagyobb cukortartalommal készülnek. Méltán népszerû képviselõjük, a
Tojáslikõr, mely friss tojás sárgájából, érlelt borpárlatból,
brandybõl, tejbõl, keserûmandula- és maraschino-esszenciából készül
vanília hozzáadásával. A Csokoládéflip pedig sûrûn folyó, igen kellemes
kakaó-, kávé és vaníliaízû termék. A kávé- és kakaólikõrök
alkoholtartalma alacsony, cukortartalma pedig kissé magasabb, mint az
emulziós likõröké. Készülhetnek például kávé-, kávékeverék-, pörkölt
kávé- vagy kakaókivonatból, vanília, meggylé vagy bonbon meggy
ízesítéssel.<br /><br /></div>

</div></div>
