
<div style="text-align: center;"><a href="http://www.eagent.hu/penomit/downloads/termekujsag.pdf" target=_blank><img width="477" vspace="0" hspace="0" height="166" border="0" src="http://217.113.62.82/COMMON_IMAGES/SITE_IMAGES/141/katalogus_helyett.jpg" /></a><br />
</div>
<br />
<center><a href="downloads/arlista_szeszesitalok.pdf" target=_blank><span style="text-decoration: underline;"><img width="477" vspace="0" hspace="0" height="166" border="0" src="http://217.113.62.82/COMMON_IMAGES/SITE_IMAGES/141/letoltheto_arlistakep.jpg" /></span></a><br />
<br />
</center>

<div style="text-align: justify;">Léteznek olyan feltételezések, hogy elõször Londonban készítettek tudatosan &#8222;gyöngyözõ bort&#8221;, de ha ez esetleg igaz is lenne, ahhoz alapanyagként feltétlenül champagne-i terméket használtak fel. A pezsgõgyártás mindenképpen Champagne-ban bontakozott ki, és onnan terjedt el az egész világon. S annyi biztos, hogy a pezsgõ &#8211; ha úgy tetszik &#8211; felfedezése elválaszthatatlanul Dom Pérignon (1638&#8211;1715), az hautvillier-i bencés apátság szerzetesének nevéhez fûzõdik. Hogy a történet mennyire hiteles, az kérdéses. Mindenestre jól hangzik.<br /><br />Pérignon atya, aki huszonkilenc éves korában lett az apátság pincemestere, karácsony közeledtével meg akarván lepni újborral rendtársait, felnyitott egy új, még erjedetlen cukrot tartalmazó borral megtöltött palackot, ami sokadmagával szüret óta hevert a pince mélyén, s belekóstolt, nem vall-e szégyent vele. Ahogy nyelte a gyöngyözõ bort, csodát érzett és látott, s akkor hangzott el az a nevezetes mondat: &#8222;A csillagokat iszom.&#8221;<br /><br />Ki tudja, vajon élvezhette volna a gyöngyözõ bort, ha az nem jól záró, hosszú dugóval ellátott, vastag falú angol palackban erjed. Így a pezsgõ felfedezéséhez közvetve Sir R. Mansell angol tengernagynak is volt némi köze, akinek a hajóépítés védelmében sikerült kijárnia, hogy I. Jakab rendeletileg betiltsa az üvegolvasztó kemencék fával való fûtését. Így az üvegipar kénytelen volt széntüzelésre áttérni, s attól kezdve Angliában sötétzöld vagy fekete színû, vastag, nyomástûrõ üvegpalackok készültek. Az hautvillier-i apátság pincéjében ilyenekben forrt a bor, s ami még fontosabb, Pérignon atya honosította meg a paratölgy kérgébõl, a parafából készült dugó használatát, amivel akaratlanul megakadályozta, hogy a szén-dioxid kiszökjön a palackból.<br /><br />Dom Pérignon szerzetestársainak is ízlett a gyöngyözõ bor, aminek hamar híre ment. Olyannyira, hogy ettõl kezdve ezt kínálták mint &#8222;koronázási bort&#8221; a reimsi székesegyházban tartott királyi koronázások alkalmával.<br />A pezsgõ &#8222;feltalálásának&#8221; van persze tudományosabb magyarázata is. Bizonyos fajta pezsgõborok már a 16. században is léteztek Franciaországban. Különbözõ erjedésû borokat összeházasítottak, s ez a kevert bor palackokba töltve újabb erjedési folyamaton ment át. <br /><br />Dom Pérignon atya &#8211; okulva az elsõ tapasztalatból &#8211; már nem elégedett meg a parafa dugóval, hanem a palackokat agyaggal és zsineggel zárta le, s így mindenképpen megakadályozta, hogy a szén-dioxid elillanjon. Ezt az igazi titkot nem sikerült sokáig az apátság falai között tartani. Helyi borkereskedõk, így Pommery et Greno, Moët et Chandon, Mercier, Cliquot már a 18. század derekától foglalkoztak pezsgõgyártással Reimsben, Épernayben, Châlons-sur-Marne-ban. Ezek a nevek ma is jól csengenek a pezsgõpiacon. <br /><br /></div>
